Heldiggrisen Babe i byen
Og... den beste fårehunden i landet var en gris.
Nasjonal Fårehund Mester A.H. Hoggett og "GRIS"
Den første faren for helten...
er hans berømmelse.
All smigeren gjør deg helt ør.
De som en gang skjøv deg unna som en grisekotelett...
ville nå være i ditt nærvær.
Sir!
Se der oppe!
SKINKE
MESTER
Unnskyld, herr Hoggett.
Herr Hoggett. Grisen...
Kan du vise oss grisen?
Se hit!
Vis oss grisen!
Bondens og den utrolige grisens dåd...
ble også kjent utenlands.
Invitasjoner strømmet inn til marknader...
for å demonstrere sauegjeting...
og, selv for å møte en dronning.
Men Arthur Hoggett var en reservert mann.
Hans største glede var åjobbe på gården.
En morgen bestemt han seg for å reparere vannpumpen...
og Babe fant ut at han ville hjelpe til.
Men skjebnen viser seg.
Grisen skulle lære meningen med to angrende ord:
"Hvis bare."
Hadde han bare ikke vært så uforsiktig.
Hvis bare grisens og pumpens vekt ikke hadde overgått bondens.
Hvis bare ikke bonden hadde truffet plattformen på vei opp...
eller klemt fingrene på toppen.
Hvis bare ikke pumpa hadde falt av på bunnen...
og hvis bare den stakkars bonden hadde hatt nok åndsnærværelse...
til å holde tauet.
Sjef?
For første gang i hans korte liv...
hadde han aldri ønsket så sterkt at menneskene kunne forstå ham...
bare for å kunne si, "Unnskyld, sjef".
Unnskyld, sjef.
Også førArthurs uhell,
var fru Hoggett opptatt uavbrutt...
med åjobbe, bake, tappe og salte,
men nå som hun måtte passe på mannen og betale regningene,
syntes hun livet ble litt for utfordrende...
enn hun hadde tenkt seg.
Etter en liten stund, kom to menn.
To menn i dress.
Menn med bleke ansikter og tomme øyne.
Slike menn kan bare komme fra ett sted: banken.
Hvor er den?
Ja.
"Kjære herr Arthur Hoggett...
"...gjesteopptreden for grisen din.
"...sauegjetingdemonstrasjon.
"Gratis flytur, innlosjering...
"og et gavmildt honorar."
Arthur! Et gavmildt honorar!
Ser du?
Grisen!
Kom, kjære. De roper på deg.
Han er ikke her.
Babe!
Babe er ikke her.
Du kan ikke forandre hva du har gjort, men kan gjøre opp for deg.
Sjefen holder på å miste gården.
- Vi vil bli sendt avgårde. - Hvem vet hvor vi ender opp.
Ikke alle eiere er så gode som vår.
- Men hva kan jeg gjøre? - Ingenting!
Du er en sauegjeter-gris. En mester.
Du skal nok gjete sauer.
Du kan ikke dra. Du er lykkegrisen min.
Grisen!
Arthur! Rop på den elendige grisen.
Kom hit, grisen!
Jeg får vel gå da.
Du vil ikke være alene, kjære. Bondens kone er der.
Du er i selskap med en seriemorder!
Ikke gi råd ut i fra din redsel.
- Må du tisse før du drar? - Nei takk.
Kom, grisen.
Jeg trenger grisen.
Han er lykkegrisen min.
Uten han, dør jeg.
Død! Livløs! Utdødd! En død and!
Inn med deg.
Kan du også være med, Fly?
Skulle ønske, med de vil ha deg.
- Vær så snill? - Slutt. Du er en tapper gris.
I denne usikre verden...
står lykken den modige bi.
Grøt om morgenen. Uten sukker. Med litt salt.
Te. Uten melk, bare sitron.
Jeg tror det var alt.
Da drar jeg.
Esme?
Ikke vær urolig. Ingenting vil skje med grisen din.
Og så, mine kjære,
dro grisen og bondens kone...
ut i den store verden.
GÅRD & EIENDOM PANTELÅNSALG
Det som nå følger, er en beretning om deres katastrofale eventyr.
Og om hvordan et kjært hjerte...
kan bedre en elendig verden.
Redd gården, Babe!
Av veien... Dette er ingen gård!
Unnskyld meg, gutter.
Ser du den feite, fjærløse dingsen?
- Har du en anelse hvor den skal? - Følg oss.
Bra. Følg dem.
- Unnskyld, jeg lurte på... - Jeg er opptatt.
- Jeg har mistet eieren min. - Jeg jobber her.
Capisce?
Du ser ut som en rar hundevalp.
Jeg er ingen valp. Jeg er en sauegjeter-gris.
Eieren min er borte. Jeg er sulten, og jeg må redde gården.
Så tragisk. Ser du alt det der?
Og haugene under?
Jeg må snuse på alt.
Jeg er en tredobbelt-eksaminert snuser.
Det ligger i lukteinstrumentet.
- Du kan bli en snuser med den nesen. - Takk.
Ikke avbryt. Nå begynner den bra delen.
Når du snuser den riktige lukten, vet du hva som hender?
Du hopper opp og ned, og går beserk.
- Så kommer menneskene løpende. - Hvorfor?
Vet ikke, men viktig er det. Får belønning.
- Belønning? - Hjertets begjær. Følg med.
Sikkerhetsvakter, ut på gulvet!
Vi har fått tak i en.
Hun kunne ha vært moren min.
Ekkelt, ikke sant?
Takk Gud.
Grisen er borte, og jeg må rekke flyet om 15 minutter...
på den andre terminalen,
men det er ikke noe poeng å dra uten grisen.
- Frue, vi har grisen. - La oss komme oss avgårde, da.
Mister vi flyet, rekker vi ikke skyttelen kl. 16. 15.
Mister vi den, kommer vi ikke tidsnok til marknaden.
Det er den største av alle marknader, og i dag er den siste dagen.
Da vil alt være over og vi får ikke betalingen.
Og vi kan ikke si at "vi mistet flyet" til banken.
Det vil være slutten. Alt over. Arrivederci, gård.
Stakkars Arthur, ville bli fullstendig...
oppskaket.
Esme Cordelia Hoggett, vi tror...
du smugler noe ulovlig på deg.
Fordi jeg er tollfunksjonær...
er jeg autorisert til å utføre visse... prosedyrer.
Vær så snill å gå inn i avlukket, og ta av deg klærne.
Unnskyld?
Selvfølgelig, alle mistanker ble avvist.
Esme Cordelia Hoggett var ingen forbryter.
Trist nok, de hadde mistet alle forbindelsene,
og for å gjøre alt verre...
måtte de vente et par dager til neste fly hjem.
De kunne ikke reise hverken frem eller tilbake.
De ble stående hjelpeløse.
HOTELL MOTELL VEILEDING
Ingen adgang for dyr?
Men han er bare en liten gris.
Nesten en hund.
Nesten et menneske!
Av veien, dame.
Dette er ingen gård.
Unnskyld.
Loppeland hotell, ett par kvartaler sydover.
Du er velkommen der.
Esme Hoggett studerte ansiktet til den ukjente...
Takk.
...og lurte på hva som hadde fått ham til å være så hyggelig.
Hva slags sted tror dere dette er?
Jeg trenger et rom for meg...
og... for... grisen.
Er du gal? Dyr her inne?
Hva får deg til å tro at vi godtar dyr?
Hva slags sted tror du dette er?
Er jeg klar over byens vedtekter?
Bryter jeg loven? Absolutt ikke.
Har du hørevansker? Gå vekk!
- Hvor mange dager ønsker du å være her? - To dager.
- Er det greit med et loftsrom? - Jeg trodde du...
Det var for naboenes skyld. De er hjerteløse.
Hvor skal de ta veien?
- Er han husvant? - Åh, ja. Som deg og meg.
Lager vi mat? Nei.
Men, det finnes en butikk. Ja. To kvartaler sydover.
Og hva er den gylne regel? Aldri åpne hoveddøren.
Hvorfor? Det kan være en inspektør.
Se opp for trappetrinnet.
Hva gjør du hvis du trenger noe?
Da banker du på denne døren til venstre.
Hvem bor der? Jeg.
Hvor er toalettet? I enden av gangen.
Gir vi ut håndklær?
Er det en kanin? En hundevalp?
Loppeslikk! Vi vet ikke hvor den har vært.
- Gjør vi, Alan? - Nei, Nigel.
- Kattepus. Er du en katt? - Ser jeg ut som en?
Jeg ser dårlig. Hvis du er en katt, bør du løpe unna.
Kattepus! Du har ingenting å gjøre i denne etasjen.
Ingen katter i denne etasjen.
Forstått!
Hvor er telefonautomaten? I gangen.
Bare lokale samtaler.
Og hvor skal den lille grisen oppholde seg hele tiden?
På rommet.
Og hvor gjør han sitt fornødne?
I katteboksen.
Hvem tømmer den?
Du. Noen spørsmål?
Hvor kan jeg ringe riks?
To kvartaler sydover.
Bli der, gris.
Babe så utover den enorme bebyggelsen,
full av mennesker og andre skapninger...
og lurte på når han ville se sin første sau.
Så slo tanken ham.
Kanskje det ikke var sauegjeting.
Kanskje det var noe annet.
Uansett,
på dette stedet med mørke hjørner og uendelige muligheter,
var grisen sikkerpå at han ville finne en måte å innfri seg selv på.
Kan jeg hjelpe deg?
Hva er det du gjør?
Unnskyld?
Vent litt.
Det tilhører sjefens kone.
Kom tilbake!
Vent!
- Er du ikke en katt, bli for en prat. - Unnskyld.
Vi er ikke mye ute. Nig og Als nerver er nervøse.
Jeg, for min skyld, har hoftene. Ikke løp avgårde.
Lukk opp, vær så snill.
Lukk opp døren!
Har du et problem, kjære?
Hvem er det, kjære?
En slags skallet, rosa og hvit skapning.
Vis ham inn.
Jeg ønsker kofferten tilbake.
Rosa! Se på den lille fyren.
Vil du knuse hjertet hans?
Men den tilhører ikke ham.
Hva jeg vet er hva jeg ser:
Tug kom inn med kofferten, gjorde jobben sin, samle ting,
også kommer du og anklager og krever.
Jeg så ikke deg med den kofferten.
Hvem sier at den er din?
Jeg går ikke før jeg har den.
Jeg tror ikke storebroren min, Bob, den store bananen,
er ferdig med å fortelle hvordan alt fungerer her.
Jeg advarer deg: Jeg er liten...
men kan bli vill hvis noen tirrer.
Og hva er det vi har her?
Vel, vi er under forhandling...
med dette nakne, rosa individet.
Han er av utenlandsk opprinnelse, ærede dommer.
Kanskje et romvesen.
Dere siklende tosker.
Dette er et altetende dyr av Ungulata-ordenen,
en ubetydelig art med ingen annen hensikt...
enn å bli spist av menneskene.
Denne lave, håndløse, dypt uattraktive gjørme-elskeren...
er en gris.
Bare for å opplyse dere...
Jeg er en sauegjeter-gris, og jeg er her for å redde gården.
Faktisk, det burde jeg gjøre akkurat nå.
Og hvis du ikke kan si noe pent, slutt å prate.
Så, vil dette lille rosa "lunsjdyret"...
fullføre skjebnen sin, når vi snakker om mat?
Vi får se.
Jeg føler meg utilfreds med denne samtalen.
Jeg vil ha kofferten tilbake. Kom dere vekk!
Onkel Fugly!
- Slipp meg ut. - Onkel Fugly!
Noe har blitt stjålet oppe.
Kan du skjønne?
- Kanskje vi burde ringe politiet. - Ikke noe politi.
Ingen myndigheter. Det ville bety slutten på dette stedet.
Åh, kjære. Jeg fortalte Arthur at det i hvert fall ikke var fare for grisen.
- Og attpåtil... - Der er eieren min!
- Vi har funnet klærne dine. - Jeg bryr meg ikke om klærne.
Jeg kan ikke dra hjem uten grisen.
Forsto du?
Omtrent fem minutter siden forsvant noe som lignet en gris herfra.
Hvor han dro? Til venstre i Canal street, deretter ned til stranden.
Takk.
Hva er det?
Det er skjønt.
Åh, vidunderlig.
Kaosets Teori
Grisen!
Hvem er en gris?
Ikke deg. En annen gris.
Grisen til mannen min.
Hva har du i vesken?
Gi den til meg!
Åh, kjære.
Champagnemiddag
Husets Spesialitet
Underholdningsbransjen er kanskje ikke så hederlig som sauegjeting,
men grisen var villig til å tåle latterliggjøring...
hvis det kunne hjelpe Hoggett Hollow.
Latter og Applaus
Rødstekt
Dyrene hadde fortalt at hvis alt gikk bra...
var det belønning å få.
Når får jeg betalt?
Et avskjedsfyrverkeri
Jeg må gå nå. Hvor får jeg belønningen?
Gå under bordet!
Ok.
Få vekk hendene!
Dette er en feil! Jeg er bestemor!
Hjelp! Ring bonden Hoggett!
Underholdningen er over! Unna!
Hjelp!
En gris blir klok
Bare si det til meg.
Det er ingen belønning?
Var det noensinne?
Lille rosa skapning, dette er byen.
Som Bob alltid sier...
Alt er uvirkelig... Det er sykt, og det er for tapere.
Nei, ikke det.
Det der om ikke no' i går og ingen i morgen...
Det som finnes er det som er i dag.
Fortiden har forsvunnet, og fremtiden...
Ingen garanti, lille grise-pai.
Det er en konkurransedominert verden, og det er ikke nok til alle.
Så ta vare på deg selv.
- Skjønner du? - Jeg er ingen grise-pai.
Som du vil, lille-pai.
Jeg er ingen pai. Jeg er en gris på oppdrag.
Det er tøft å være en gris alene i byen.
Du føler deg tom.
Og hvem kan du spørre om råd?
Hvor var sjefens kone?
Han prøvde å huske Fly og Rex, og deres ord,
han prøvde veldig hardt,
men han kunne bare så vidt huske sjefens ansikt.
Gården begynte å forsvinne.
Nå var det bare en god drøm,
et ekko.
Alt ok, Thelonius?
Thelonius?
Jeg klarte ikke å vekke han. Jeg prøvde.
Han ville ikke våkne.
Han kommer tilbake.
Han kommer alltid tilbake.
Thelonius?
Forsiktig.
La ham være.
Skal vi se...
Vent litt!
Dette ser bra ut.
Sett meg av her. Her er det bra.
Takk for turen.
Håper du får den operasjonen for vingen din.
Du kan ikke fly lange distanser...
og med alle de familietragediene du har opplevd.
Ikke noe problem. Vi sees.
Farvel...
edle and.
Du er klar for landing.
Her, ja. Ned med flapsene!
Perfekt.
METROPOLIS SKYTTERKLUBB
Gris!
Det snilleste hjertet
Om kvelden, tenkte Babe bare på én ting,
de urovekkende tankene formet ett ord.
Mat.
Magen til Babe lagde mange lyder...
Han begynte å tro den snakket til han.
Mat!
Har noen noe mat?
Noen?
Hunder, har dere noe spiselig, noe godteri?
Vi har et teppe med spaghetti-rester.
- Vi kan ikke slikke teppet. - Nei, Nigel.
Hei, katter!
Hva med dere?
Ingen, ingen mat, ingen mat, ingen mat
Ingen mat, vi har ingen mat
Da må jeg gjøre noe.
Jeg vet hvor vi kan finne mat.
Må vi gå ut? Uten et menneske?
Kan være farlig.
Vi holder oss i skyggen, kjære.
Det går greit.
Vent litt!
Hvor er maten? Jeg må spise!
Snakk lavere.
Jeg kan gjøre hva som helst.
Gå et annet sted.
Hva kan du gjøre? Du har ingen hender.
Hva jeg kan gjøre? Masse.
Ja, riktig.
Jeg kan gjete sauer!
Gå hjem, kjære. Du lager for mye styr.
Vent litt. Jeg vet om noen sauer å gjete.
- Virkelig? - Jeg skal vise deg.
Her, bak denne veggen...
finnes det noen sauer.
Jeg åpner dette hullet for deg.
Åpne, sier Bob.
De er der inne.
Border Leicester eller skotsk svartansikt?
Pit bull og en dobermannpinscher. Fine raser.
Hvor skal jeg gjete dem hen?
Det er opp til deg. Hold dem opptatt til vi er ferdige.
Ok.
Hallo?
PASS OPP FOR HUNDENE
Noen hjemme?
Noen andre?
Du må ha veldig lite grep på virkeligheten.
Dersom du ikke ser frem til din død.
Jeg ser bare...
etter noen sauer.
Jeg advarte deg.
Bæ, sauebukk, søye!
Vær din rase, din ull, din klan sann!
Bæ, sauebukk, søye!
Her, kjære.
Vær forsiktig.
Jeg skal ta ham!
Slipp meg inn!
Vær så snill!
Noen!
Slipp meg inn!
Åpne opp døren!
Kjære, slutt å bry deg.
Det er ikke fantasien min. Det er noe på gang der borte.
Hortense, du går glipp av operaen!
Jeg skal ta deg!
Noe brøt gjennom redselen.
Flakkende glimt fra hans liv,
begivenheter som hadde fått ham hit,
hans stund for tilintetgjørelse.
Da terror ga vei til utmattelse,
snudde Babe seg til etterfølgeren, øynene hans hadde ett spørsmål:
Hvorfor?
Dette er hva som skjer, Alan, på utsiden.
Det er tidene, Nigel.
Kjære, kom.
Kan noen hjelpe til?
Snille Dem?
Kan De hjelpe meg?
Jeg har blitt brutalt kastet ut og har ingen steder å gå.
- Men hvordan? - Vær så snill.
Jeg vet De er annerledes enn de andre.
De som har vært ved min side har gitt falske håp,
bare løgn.
Jeg fryser.
Og jeg er redd og trøtt.
- Hvor er eieren din? - Han hører til noen andre nå.
Noen yngre og vakrere.
Jeg har aldri hatt en eier.
Jeg er sulten.
Eieren min puttet meg i en bag og kastet meg i vannet.
Jeg har vondt i magen.
Ikke tenk på det.
Stakkars oss.
Vi er utstøtt og har ingen steder å gå.
Det er varmt og godt inne.
- Det er ingen god idé. - Men de...
Niks.
Er det mat?
Vær nådig.
Stille.
Det vil ikke bli noe annet enn trøbbel.
Hvis alle gikk inn og stilte seg i kø,
vil det sikkert være nok til alle.
Du snakker som om du bestemmer her.
Jeg sier at han gjør det.
Jeg har en løsning...
som jeg synes dere skal stemme på.
Det grisen sier gjelder.
Er noen imot?
- Nei! - Alt grisen sier!
Noen andre?
Greit for moi.
Noen andre, andre?
Han er fortsatt bare en gris.
Nei, du store min.
Dette minner meg om gamle dager...
da jeg var svimmel av privilegium...
Gikk til frisøren og fikk manikyr.
- Snyltegjester. - Pakk uten manérer.
De vil skitne til ukontrollert, ikke sant?
Ukontrollert, Nigel.
Svin.
Jeg vil at du skal ha halsbåndet.
Det er ikke nødvendig.
- Jo, det er det. - Veldig snilt, men...
Jeg er alt annet enn snill.
Jeg er trent til å være ondsinnet.
Så bytt jobb.
- Jeg kan ikke. - Jo, det kan du.
Det er i blodet. Vi var krigere.
Nå er det bare drift.
En drepende skygge ligger over sjelen min.
- Skulle jeg ha latt deg drukne? - De fleste hadde gjort det.
Hvis du tar imot halsbåndet, ville det ære meg.
Takk grisen.
- Takk, grisen. - Bare hyggelig.
Takk grisen.
Takk, grisen.
Bare hyggelig.
Takk grisen.
- Takk, lille skapning. - Bare hyggelig.
Takk grisen.
Hei! Du!
Takk.
Og litt til deg.
Takk,
ærede dommer.
Takk, Thelonius.
Ok, folk, kafeteriaen er stengt!
Jeg er fortsatt sulten.
To gelédrops når ikke engang bunnen.
- Bare det ikke var så mange katter. - Kan noen slå den hunden?
Pass deg, kattepus!
Vis oss, rumpe-lukter!
Sjefen har noe å si.
Kanskje katter og hunder...
kunne være snillere mot hverandre.
Det er sagt at alle katter og hunder...
legger dårlige holdninger til hverandre til side...
og at alle skapninger, sterke og svake, er likestilte,
med rett til frihet og rettferd...
Ingen kan nekte...
at vi alle mener dette.
Jeg er fortsatt sulten.
Magen min...
den kjennes så... skapende.
Jeg vet, kjære.
Vi gjorde arbeidet. Vi skulle fått mest.
Nei, kjære. Her.
Er noe galt?
Ingenting.
Og så, mine kjære, denne oppskrudde natten...
skulle ende med en start.
Helligdommens slutt
Denne hendelsen, som fletter sammen noe fra fortiden med fremtiden,
beroliger forsamlingens slitne hjerter...
og for en stakket stund,
legges all usikkerhet til side.
Jeg er onkel.
To ganger.
Hvem er som oss?
Få.
- Godt gjort! - Gratulerer, mamma.
Se på det lille ansiktet.
- De er så søte. - De har deres fars ører.
Jeg vil slikke dem i hele fjeset.
På vegne av oss alle, tenker jeg sjefen...
vil si noe...
som velkomst, så...
hør etter!
Hvisjeg hadde
Ord
Til å lage en dag til deg
Villejeg synge deg en morgen
Gylden og ren
Gris!
Roger! Stedet myldrer.
Fullt av skitne dyr.
Det er en dyrehage!
Ferdinand!
Gris, hvor skal du?
- Ferdy! - Gi meg en smask! Kom hit, Gris!
Kyss, kyss.
- Hvem er disse taperene? - Ferdy!
Hva skjer her? Du ser annerledes ut.
- Dette stedet kan virkelig forandre deg. - Virkelig.
Endelig er jeg med min gris. Min lykkegris!
Lille gamle Ferdy,
endelig lunt og reddet.
Det kommer til å bli en travel natt.
Jeg sjekker oppe.
Du store!
DYREETATEN ORDRE OM AVHENTING
Det er ingen hjemme!
Kom.
Nei, se der.
Ikke gå dit.
Flink jente.
Det er jenta si.
La oss gå hjem.
Nå!
Gris?
Kom, Zootie.
Ok, nå.
Fikk du tak i ham?
Få ham inn. Kom igjen, du har ham.
Ok.
Nettet.
Er det noen katter her?
Nei. Ingen katter våger å komme hit.
Men jeg er allergisk mot katter...
Gode Gud! Hjertet hans!
Han vil dø, ikke sant, Alan?
Ja, Nigel.
Loppeslikk!
- Ser du noen flere? - Nei, det var det.
Se på dette.
Tror du vi kommer ut uten å skade oss?
Hva om du samarbeider med meg?
Gjør noe!
Vann!
Han trenger vann!
Takk, grisen!
Hva er det? Få det ut.
Hva skal vi gjøre med den?
Kom igjen! La oss dra!
Loppeslikk!
Hva har skjedd med deg?
Slipp, Loppeslikk!
Opp!
Loppeslikk?
Kan du høre meg?
Er du ok?
Dytt meg over.
Føler meg bra, føler meg frisk!
De dro denne veien.
Faktisk, de dro den andre veien.
Hva er det du gjør?
- Det ligger i tuten. Nesa. - Hva for noe?
- Lukteinstrumentet. - Gris! Det rakner for deg!
"A," de har dratt for lenge siden. "B," de var ikke snille.
"C" er for kamikaze og "D" er for dåre, som er deg!
- Ferdy. - Innrøm det. Du er en gris i byen.
Hva kan du gjøre? Hva kan andre gjøre? Hvorfor prøve?
Kan du hjelpe meg å få av denne?
Anden Ferdinand. Vitne til galskap.
Gjensyn med kaoset
Unnskyld.
Noen ganger oppdager man sine talenter bare ved nødvendighet.
Babe, som bare brukte nesen for å finne mat,
fant raskt ut at han kunne bruke den til å lukte seg gjennom byen.
Utover dagen, ble han ganske flink.
Vi nærmer oss.
Denne veien.
Turister.
Jeg tror vi er her.
Jeg visste det. De er døde.
- De er ikke døde. - Vi går og henter dem.
Hvis vi blir tatt, kan vi ikke hjelpe noen.
Jeg har pratet med meg selv,
Jeg sa," Esme, du har sviktet Arthur, deg selv og grisen."
Dommeren hadde aldri hørt noen si så mange ord på så kort tid.
Dette var en dame...
med ren samvittighet og god hensikt.
Jeg mislikte griser, men så ble en venn med mannen min.
Dessuten, han vokste opp på en gård og likte griser.
Når jeg er fri, skal jeg marsjere ut i gaten...
for å finne Arthurs gris!
Saken er avsluttet!
Hallo?
- Det er den rosa! - Ok!
- Skapning! - Sjef!
Jeg visste han ville komme.
- Vi må være stille. - Unnskyld.
- Jeg låser opp. - Ok.
Alle vet at "den raskeste overlever".
Har en idé. Vi lager to grupper.
De raske følger meg. De trege blir her og ofrer seg selv.
- Ferdinand! - Da dør ikke alle.
Jeg synes det er helt rett.
Hvor er Thelonius?
Hva er det du gjør?
Har ikke kledd på meg.
Men du er jo en orangutang.
- Men, jeg har ikke kledd på meg. - Herr Thelonius?
På tide å gå.
Dette er galskap.
Takk for at dere ventet.
Raskt, gå tilbake.
Når skal noe godt skje meg?
Oksygen.
Hallo?
Gris?
Hva skjedde?
Jeg håpet vi kunne lage et sted der alt var ok.
Men hvordan kan du gjøre det her?
Dette pleide å være et hyggelig nabolag.
Folk hjalp hverandre. Men nå...
Jeg er borte én natt...
sammen med onkel på dødsleie...
Stakkars deg.
Hvorfor kan de ikke la oss være?
- Hvem? - Hva har dyrene gjort med henne?
- Hvem? - Hun!
Hun.
Greit.
Klær. Har du noe som passer meg?
Hvor er dyrene våre?
- Jeg går ikke over der. - Gjør det, Nigel.
Er som en tur i parken.
Bruk alle bena.
Kom igjen, vi er nesten... ikke der.
I denne store verden,
finnes det et trygt sted?
Ja, for barna mine?
Jeg vet om et sted, men det er så langt unna.
Hvordan kommer vi oss dit?
Først må jeg finne eieren min.
Kjære?
Der er du.
Stille.
Fire ben.
To.
Det er en hund.
Og en gris.
Hei, ape.
Kom, Thelonius.
John?
Fru Willis.
Smerter?
- Lite. - Bra.
God kveld, doktor.
Takk. Sov godt.
Kveld.
Vi ser etter noen dyr.
Hva slags?
Gris, katter, hunder, aper,
den slags dyr.
Hei! Dere kan ikke komme inn hit.
Gris!
Nei, se der.
Dette må være moroa.
For en overraskelse.
Jeg elsker overraskelser.
Ok, gå!
Gris?
Det er henne!
Jovisst.
Det ser ut som ham!
Thelonius, jeg tror ikke det.
Jeg sier, det er ham.
Nå skjer det noe, Ferdy.
Du blir med meg, kotelett.
- Det er ikke din gris! - Nå er han det.
Esme! Kokken tar grisen din!
Ok, Thelonius, vi går.
Ta henne!
Jeg er Esme Cordelia Hoggett...
og jeg er her for å hente grisen!
Er ikke dette skrekkelig?
IKKE DRA UT
Kom, Ferdy.
Kom, gris!
Jeg kommer.
Ta ham!
Gris!
Hva skjer?
- Jeg tror jeg mistet et av barna. - Hva mener du?
Jeg mistet det andre barnet.
Slapp av.
Vi skal finne barnet. Det må være her.
Barnet mitt!
Thelonius, se opp!
Takk.
Ja, Thelonius. Tusen takk.
Takk grisen.
Kom hit, grisen!
Man kan ikke alltid få det slik det var før,
men man kan forandre.
Det var det de to damene valgte å gjøre.
Hotellet ble leid ut...
for å besørge et nytt arrangement.
Pengene...
ble brukt for å holde banken unna gården.
Tar deg på veien hjem, Alan.
Tror du, Nigel.
Og slik var det, at grisen brakte to verdener sammen.
To avdelte halvdeler for å lage noe helt...
på et sted litt til venstre av det tjuende århundre.
Sjimpansene sluttet underholdningslivet...
og kunne nå få være sjimpanser.
Som ventet, var luften umåtelig enig.
Selv om de andre likte gårdslivet,
syntes Loppeslikk det ble noe kjedelig...
og begynte med å løpe etter lastebilene.
Noe trist,
men det fungerte ikke mellom pit bullen og puddelen.
Hun dro avgårde med en annen hund, og etterlot alle barna deres.
Barn, dere må være skremmende. Dere er krigere. Knurr!
Men, pappa, må vi?
Vi vil ikke.
Og for orangutangen...
han insisterte på å bli på gården... med hennes nåde.
Endelig, var grisen og bonden...
sammen igjen, i hverandres selskap.
Og alt var tilbake slik det var, mer eller mindre.
Det holder, gris.
Takk for å holde ut helt til slutten.
Ha det bra.
Norwegian